![Ellen Lagerson](https://media.flamman.se/wp-uploads/2023/09/ellen-lagerson-byline.jpg?class=square)
Ellen Lagerson Illustratör och formgivare.
Klass, våld och kulturkapital blir till dynamit i Karolina Ramqvists eviga kärlekshistoria.
Kan du se dig själv bli kär i någon från en annan klass? Självklart. Men gör vi det möjligt? Det är en annan fråga.
Vi lever i ett land där det inte finns något konkret hinder för en kulturarbetare att gänga en mekaniker. Samtidigt väcker kärlek över klassgränserna en spänning inom oss.
Vill du läsa vidare? Fortsätt genom att bli prenumerant. Om du redan är det, logga in här. 👇
Genom att prenumerera får du direkt tillgång till alla artiklar på webben, och veckans nummer i din mejlkorg eller brevlåda.
Vänsterperspektiv behövs. Ge Flamman lite extra skjuts med en stödprenumeration!
Sverige slår värmerekord, och experter varnar för att undantagen håller på att bli regel. Riksdagsledamoten Lars Beckman uppmanar människor att inte oroa sig – med hjälp av missvisande statistik.
I början av månaden, mot slutet av norra halvklotets varmaste sommar någonsin, rapporterar många medier om ett historiskt svenskt temperaturrekord för september. SVT:s meteorologer följer siffrorna ”som sportresultat”, och kallar det ”spektakulärt” när SMHI rapporterar en temperaturtopp på över 30 grader i Skåne under onsdagseftermiddagen. Men hur spektakulärt är det egentligen?
– Det börjar bli förutsägbart att det är varmt i september numera. Vi pratar om det hela tiden, hur säsongerna förändras, säger en solande Malmöbo som DN intervjuar.
Vill du läsa vidare? Fortsätt genom att bli prenumerant. Om du redan är det, logga in här. 👇
Genom att prenumerera får du direkt tillgång till alla artiklar på webben, och veckans nummer i din mejlkorg eller brevlåda.
Vänsterperspektiv behövs. Ge Flamman lite extra skjuts med en stödprenumeration!
Detta är en insändare. Skribenten ansvarar själv för alla åsikter som uttrycks.
I debatten om civilförsvaret pläderas ofta för bättre försvarsförmåga hos den enskilde. 70 000 civila insatspersoner (CIP) ska utbildas i brandskydd och olycksfallshantering. Utredningen om vår försvarsvilja konstaterar samtidigt att en majoritet av svenskarna är villiga att riskera livet för att försvara Sverige, men vi saknar grundläggande kunskap om vad som förväntas av oss. Hur ska man kunna få en ansvarig att resa sig ur chefsstolen när det händer saker?
Jag vill ge en kompletterande bild av vår nuvarande brist på reella möjligheter att försvara oss. Handlingskraftiga chefer och färdigheter i hjärtmassage räcker inte långt för en verklig beredskap när det gäller. Under mina 40 år i ungdomsverksamhet med segelfartyg har jag sett hur handfallna våra ungdomar ofta är i de flesta praktiska situationer. Vi lever i knapptryckandets tid, elektroniskt såväl som elektromekaniskt. Den egna kroppsliga förståelsen av olika företeelser och skeenden är som en följd av detta mycket dåligt uppövad.
Det här gäller inte bara ungdomarna. Ofta hör man vuxna säga (gärna skrytsamt) att ”det där tekniska, det begriper jag inte ett dugg av”. Man slipper helst röra vid sådant som kan vara lite blött eller ge stickor i fingrarna. Blanka naglar ska inte få repor (förlåt att jag är en elak gubbe). Man fotograferar hellre ett skeende än att hjälpa till. Man ”får inte lyfta”.
Alla medborgare behöver känna till enkla fysikaliska fakta och kunna hantera enkla redskap och
hjälpmedel.
Nej, här går ingen längre barfota i gräset för det kan ju finnas glasbitar och ett hammarslag blir inte av för det finns inget hörselskydd att låna. Lacknafta, det är farligt. Egentligen är allting praktiskt som behöver göras alldeles för farligt för att jag ska kunna befatta mig med det.
Några typfall i en kris:
– En vägg är på väg att rasa över sjukhusets sista respirator. Där ligger en grov planka på marken. Kan den bli en stötta tills vi har fått undan apparaten?
– Någon måste ha en bit gängad stång M12. Jag vet inte vad det är.
– Vad kan jag uträtta med en ståltråd? Och ett starkt snöre?
– Hur håller jag mig varm under en gran i skogen?
– Ett grovt rör förser fienden med vatten. Vad heter det där som jag behöver nu? Rörtång… Eh.
– Vi måste få el omededelbart! Men ska jag hälla bensin eller diesel i elverket? Jaha, man kan ju alltid lukta i hålet…
Jag tror inte att en god försvarsberedskap kan existera om vi har så dåliga begrepp om den fysiska verkligheten som vi har i dag, och så lite färdigheter att hantera densamma. Alla medborgare behöver känna till enkla fysikaliska fakta och kunna hantera enkla redskap och hjälpmedel – tång, skiftnyckel, hammare, skruvmejslar, såg, yxa, kniv, bågfil, lösningsmedel, häftpistol, träskruv och så vidare.
Vi behöver en ”civil värnplikt” för våra ungdomar mellan 16 och 18 år. De bör gå fyra veckor årligen, tre år i följd och lära sig sådant som träteknik, metallteknik, elteknik, rörteknik, självförsvar, sambandsteknik, hur man håller sig varm och mätt, men även (frivilligt) sådana ämnen som spräng- och skärbrännarteknik.
Med ett sådant program skulle vi få en befolkning som klarar av kris- och krigssituationer i en helt annan omfattning än vad som skulle vara möjligt i dag. Det här handlar, lika mycket som stridsvagnar och JAS-plan, om att avskräcka en främmande makt från att angripa vårt land.
Som biprodukt får vi sannolikt ett verksamt medel mot psykisk ohälsa. Och den där chefen som inte förmår resa sig ur sin stol, hen får lite ”praktik på golvet” till stöd för sin handlingsförmåga.
Trots vänsterns valseger väljer Macron en premiärminister från högern. Presidentens nedskärningar är visst viktigare än både demokratin och att hålla extremhögern borta.
En skandal.
Så beskrev Marine Tondelier, ledaren för Ekologisterna i Frankrike, president Emmanuel Macrons beslut att ignorera vänsteralliansens valseger och utse Michel Barnier till premiärminister.
Vill du läsa vidare? Fortsätt genom att bli prenumerant. Om du redan är det, logga in här. 👇
Genom att prenumerera får du direkt tillgång till alla artiklar på webben, och veckans nummer i din mejlkorg eller brevlåda.
Vänsterperspektiv behövs. Ge Flamman lite extra skjuts med en stödprenumeration!
I onsdags kväll förra veckan inleddes en massiv militär operation på Västbanken som fick nyhetsmedier att jämföra med svaret på andra intifadan, det palestinska upproret mellan 2000 och 2005. Militärfordon rullade in i Jenin, Tubas, Nablus och Tulkarem, och mängder med unga människor arresterades. Två dagar senare låg hus i ruiner och minst 18 personer hade dödats av den israeliska militären. I dalgångarna mellan städerna ligger flera palestinska byar vars invånare undrar om det snart är deras tur.
– Det är ingenting nytt. Det är 1948, det är 1967, det är Deir Yassin-massakern, säger min vän Ahmed Omar när jag ringer upp för att höra hur han mår, och hur det känns att vara där han är just nu.
Vill du läsa vidare? Fortsätt genom att bli prenumerant. Om du redan är det, logga in här. 👇
Genom att prenumerera får du direkt tillgång till alla artiklar på webben, och veckans nummer i din mejlkorg eller brevlåda.
Vänsterperspektiv behövs. Ge Flamman lite extra skjuts med en stödprenumeration!
”Jag tror att det kan vara facket som hindrar personalen från att blanda de här ingredienserna.”
Det är januari 2020 och Youtubeprofilen Henrik Jönsson befinner sig på en restaurang i Los Angeles. Framför honom på bordet står en kopp kaffe och två glas – ett med whisky och ett med grädde.
Högerdebattören David Rubin skrattar till, men förklarar att det nog snarare rör sig om ett Ikea-skämt. När personalen fick höra att han satt med fem svenskar tyckte de att det var en skojig idé att låta dem konstruera sin egen irländska kaffekask.
”Boom”, säger Jönsson när han blandar ingredienserna i koppen. Sedan följer en minut av stela skämt om Kamprads blågula bolag. David Rubin ser sammanbiten ut.
Det gör han nog även i dag, fyra och ett halvt år senare. Rubin är nämligen en av de amerikanska medieprofiler som nu anklagas för att ha tagit emot stora summor pengar från Ryssland. Via sajten Tenet, som utlovar ”orädda röster” som ifrågasätter det som inte får ifrågasättas, har sex högerextrema influerare sedan november 2023 tagit emot så mycket som motsvarande 4,1 miljoner kronor i månadslön för att föra fram Kremlvänliga vinklar. Personerna ska ha varit omedvetna om varifrån pengarna på Tenet kom, och David Rubin har efter avslöjandet beskrivit sig själv som ett ”offer”.
Genom Tenet skulle de Putinvänliga talepunkterna få en ny chans att nå ut till både inom och utanför USA:s gränser
Bakom lanseringen av mediekanalen ligger beslutet hos många amerikanska tv-leverantörer att stänga ned tillgången till Russia Today, den statliga ryska tv-kanal som riktat in sig på engelskspråkiga nyheter till utlandet. Genom Tenet skulle de Putinvänliga talepunkterna få en ny chans att nå ut till både inom och utanför USA:s gränser.
En annan av de inblandade är Tim Pool, som 2017 besökte Sverige i samband med Donald Trumps negativa kommentarer om Malmö. Under resan gick han ut och drack öl med medlemmar i konspirationspartiet De Fria, men stämde också träff med Ivar Arpi på Svenska Dagbladets redaktion i centrala Stockholm för att diskutera politisk korrekthet – och besökte Rinkeby tillsammans med Chang Frick.
Den sistnämnda har hyllat det ryska valsystemet som ”transparent” och föreslagit att ryska valobservatörer bjuds in till Sverige. 2013 uppgav han att han arbetar åt just Russia Today. I dag hävdar han att han enbart sålt bildmaterial till kanalen.
Lauren Southern, en tredje person vars namn förekommer i skandalen, har citerats gillande på X av Carl-Oskar Bohlin, minister för civilt försvar.
”Detta är en del av det som ligger framför oss i informationsdomänen”, kommenterar han på en AI-genererad video av en bil som brinner, och fortsätter:
”Påverkansoperationernas förmåga och verkshöjd riskerar öka lavinartat med disruptiva teknikskiften”.
Högern, även den svenska, sväljer det varje gång – lättare än en gräddig irish coffee
Hur gick det då med Tenets påverkan? På ytan verkar det ha varit en flopp. Trots de enorma arvodena ligger kanalens tittarsiffror relativt lågt, oftast omkring 10 000 visningar på Youtube. Men under samma period har de inblandade personerna spridit klimatförnekande budskap, konspirationsteorier om folkutbyte och kritik av stödet till Ukraina i sina andra kanaler – där med miljontals mottagare. Pengarna från mediekanalen har låtit dem tjäna en förmögenhet under tiden. Det framstår som osannolikt att de medverkande inte skulle ha misstänkt att det låg en hund begraven.
De flesta svenska interaktionerna med Tenet-profilerna ägde visserligen rum långt innan plattformen grundades. Samtidigt är det ingen slump att det är just dessa journalister som Ryssland valt att använda som megafoner för sin propaganda. Redan innan de fick in miljonbelopp på kontot har Pool, Rubin och Southern fört ut ungefär samma budskap som i filmerna på Tenet.
Även om det är oklart vad Carl Oskar Bohlin faktiskt försöker säga på sin styltiga svenska (vadå ”verkshöjd”?) så visar skandalen kring mediehuset Tenet att påverkansoperationer knappast kräver några ”disruptiva teknikskiften”. Det räcker att marknadsföra sig själv som en journalist med udden riktad vänsterut. Högern, även den svenska, sväljer det varje gång – lättare än en gräddig irish coffee.
Winston Churchill var andra världskrigets ”egentliga skurk”. Hitler vädjade om brittisk hjälp för att hantera sina judiska fångar men fick inget gensvar, och hann inte få en plan på plats innan han tanklöst nog invaderade Polen, så tyskarna ”bara kastade de här människorna i läger, där miljoner människor slutade som döda”.
Dessa lögner presenterades av hobbyhistorikern Darryl Cooper i en videointervju med högerpoddaren Tucker Carlson den 3 september, som sedan spreds vidare av Elon Musk: ”Väldigt intressant. Värt en titt.”
Att världens rikaste man regelbundet sprider antisemitism borde ses som ett politiskt krisläge. Att han dessutom äger en central plattform för politisk diskussion – där Tobias Billström den 4 september meddelade att han avgår som utrikesminister – gör saken desto värre. Politiker borde utfrågas om hur hatet ska stoppas. I stället får det bara fortgå.
I juni 2023 gick Elon Musk till angrepp till George Soros, ständig måltavla för antisemitiska konspirationsteorier. Affärsmannen vill ”underminera civilisationen”, ”hatar mänskligheten, samt ”påminner mig om Magneto”, en Marvelskurk som likt Soros är förintelseöverlevare, och som kan styra över jordens alla metaller. Elon Musk har också anklagat sonen Alexander Soros för att vara ”marionettmästaren” bakom Joe Bidens avhopp, och återkommer ofta till temat om hemlig judisk makt.
Som i januari 2024, när en X-användare i januari skrev att ”judiska gemenskaper” har spridit ”hat mot vita” och därför får skylla sig själva för antisemitismen. ”Jag är djupt ointresserad av att bry mig ett skit om hur västerländska judiska befolkningar gör den besvärande insikten att horderna av minoriteter som väller in i deras land inte gillar dem så mycket.” Elon Musks kommentar: ”Du har uttryckt den faktiska sanningen.”
Föreställningar om en judisk lobby som styr världen i hemlighet är av de mest grundläggande antisemitiska troperna, som går hela vägen till nya testamentet. Tanken har fått nytt liv med konspirationsteorin om ”folkutbyte” – där en kosmopolitisk elit sägs vilja förgöra västvärlden inifrån, genom att importera muslimer från övriga världen. Bakom radikalhögerns låga tankar om muslimer gömmer sig därför inte sällan antisemitiska troper.
De är inte ens särskilt hemliga. Även Tucker Carlson har anklagat den ”proisraeliska lobbyn” för att sponsra och uppmana till folkmord mot vita amerikaner. Den konservativa brittiska författaren Douglas Murray har skrivit att 7 oktober är mer ”barbarisk” än Förintelsen, då nazisterna behövde supa ned sig för att kunna döda sex miljoner judar, medan Hamas syntes njuta av sitt dåd. Ivar Arpi upprepar nästan ordagrant att nazisterna försökte dölja sitt folkmord, medan ”Hamas och deras allierade är tvärtom stolta över sina bedrifter”.
Likt sina anglosaxiska tankefränder har Ivar Arpi även tidigare ifrågasatt nazismens centrala roll i den europeiska självförståelsen. Han har skrivit att andra världskriget blivit en ”sekulär religion” med Hitler som Satan, och förintelsen som syndafallet. Samt att judarna alltid kan fly till Israel, men vart ska majoritetssvenskar ta vägen när de utsätts för terror? ”Det finns inget Israel för oss.”
Sedan 7 oktober har antisemitismen på X exploderat, mycket tack vare en slapp moderering som motiveras med att ordet ska vara fritt. Men med tanke på Elon Musks selektivitet är det uppenbart att det handlar om politiska prioriteringar: Elon Musk sprider själv gärna antisemitiska tankar, medan ordet ”cisgender” räknas som näthat och är bannlyst. Så hur svarade denna yttrandefrihetskämpe när Media Matters publicerade en rapport om att antisemitismen på X florerat sedan hans tillträde? Han stämde organisationen.
Elon Musk bär alltså själv ett stort ansvar för antisemitismen på nätet. Frågan är vad som gäller för hans påhejare inom högern.
”Mycket få individer har någonsin haft en sådan positiv inverkan på människors liv”, skrev Sofia Nerbrand i Kristianstadsbladet om Musks övertagande av X (12/5 2023), medan Göteborgs-Postens Adam Cwejman påstod att motståndet motiverades av censurviljan hos en ”elit” som vill styra samtalet. Ett ord jag själv skulle vara försiktig med i sammanhanget. Båda skribenter anklagar nu Vänsterpartiet för att vara ”inte rumsrent” (1/9) och ”utvecklas till en radikal revolutionär sekt” (21/8).
Visst är det med rätta som Vänsterpartiet får kritik för antisemitiska inlägg från företrädare, som har delat bilder på Netanyahu som en bloddrickande djävul och påstått att sionister styr både media och det egna partiet. Man skulle önska att det inte krävdes avslöjanden för att omedelbart ta itu med så grov rasism. Men tyvärr har den 7 oktober gett upphov till ett lagtänkande, där påpekanden av illdåd på den egna sidan ofta ses som ett svek mot den större saken.
Därför ser man också en talande tystnad inom den svenska högern om världens mäktigaste spridare av antisemitism, och om hur hans tankar om judisk makt hänger ihop med ett större komplex idéer som en kosmpopolitisk konspiration att underminera västerlandet, påskyndad av vita människors ovilja att föda barn.
Ett utbyte på X är talande för denna blindhet. Sydsvenskans prisbelönta reporter Inas Hamdan skriver där: ”När världens rikaste man Elon Musk delar detta fruktansvärda skitet är det knäpptyst.” Nämnde Adam Cwejman svarar med att Darryl Cooper visserligen reviderar historien, men inte säger något ”explicit antisemitiskt”.
Svaret på låsningen är att antirasismen måste vara konsekvent. Som sörjer de israeliska offren den 7 oktober, likväl som de palestinska offren för Israels ockupation, bosättningar och invasion. Som förstår båda folkens önskan om att leva i ett tryggt land, som vänder sig emot hatet mot både muslimer och judar som lever i Sverige.
Hur frestande det än är att använda anklagelser om antisemitism som ett verktyg för att vinna poäng mot en politisk motståndare, så finns den överallt. Den måste kvävas oavsett var den visar sig, även om det råkar vara i de egna leden.
Scenkonstens folkligaste kusin ger livslust och förtjänar en stor publik, och det blixtrar stundom till i ”Company”. Men uppsättningen lider av en daterad handling och okänslig språkbehandling.
Jag beklagar sådana som inte förstår att älska musikalgenren – teaterns spexiga kusin som förenar upplevelser över generationerna med en sällsynt förmåga att framkalla skönhet och humor av kollektiva smärtpunkter som Vietnamkriget i Hair eller de politiska slitningarna i mellankrigstidens Berlin i Cabaret. För att inte tala om den odödliga musiken.
Till de kritiker som rynkar på näsan åt lättare underhållning till förmån för asketiska modernistiska dramer vill jag bara säga: Ni vet inte vad konst är. Det är varje människas rättighet att för ett överkomligt pris få uppleva allkonstverk som i en konstart sammansmälter populärmusik, klassisk komposition, revy och tragedi.
Vill du läsa vidare? Fortsätt genom att bli prenumerant. Om du redan är det, logga in här. 👇
Genom att prenumerera får du direkt tillgång till alla artiklar på webben, och veckans nummer i din mejlkorg eller brevlåda.
Vänsterperspektiv behövs. Ge Flamman lite extra skjuts med en stödprenumeration!
För två år sedan dömdes redaktören Alla Gutnikova från ryska vänstertidningen Doxa till husarrest. Med hjälp av ”cyberpartisaner” flydde hon till Berlin, där hon fortsätter kämpa för frihet.
Den 14 april 2021, klockan sex på morgonen, vaknade poeten och aktivisten Alla Gutnikova av att det bultade på dörren.
– Öppna, annars bryter vi upp den.
Vill du läsa vidare? Fortsätt genom att bli prenumerant. Om du redan är det, logga in här. 👇
Genom att prenumerera får du direkt tillgång till alla artiklar på webben, och veckans nummer i din mejlkorg eller brevlåda.
Vänsterperspektiv behövs. Ge Flamman lite extra skjuts med en stödprenumeration!
Att peka på de oskyldiga barnens lidande i Gaza är det bästa svaret på avhumaniseringen. Men hur gör vi när inte ens det fungerar?
Jag försöker att identifiera den punkt i tiden när jag slutade att räkna barnen.
De döda barnen i Gaza, menar jag. I början följde jag siffrorna nästan dagligen. Jag inte bara följde dem, utan gjorde också en ansträngning för att försöka begripa antalet. Det gjorde jag genom att tänka mig klasslistor, som för oss är en välbekant delmängd barn. Hur många klasslistor i A4-format?
När jag fortfarande räknade kom jag fram till att de dödas klasslistor fortfarande, om än knappt, rymdes i en standardpärm. (30 barn per klasslista, 450 sådana blad i en standardpärm.) På förekommen anledning räknar jag i dag och nu ryms de dödas klasslistor inte längre, ens med milt våld, i en pärm. Och jag verkar inte vara den enda som slutat räkna.
Paradoxen mellan föreställningen om barns liv som oändligt värdefulla och passiviteten hos världens regeringar inför dödandet av barn är monumental.
Det malande dödandet i Gaza kör in ett skitigt finger med trasig nagel rätt in i det hyckleri som är tesen om alla människors lika värde. Själv är jag cancerläkare och sitter varje vecka och förskriver avancerade och dyra behandlingar i förhoppning om att den ska ge en 75-åring ytterligare ett halvår i livet. I den positionen är den omöjligt att bortse från hur vissa liv är värda nästan allt och andra nästan ingenting.
För även om samtliga regeringar i hela världssamfundet skriver under på att ”lidandet i Gaza är oerhört” är bara en bråkdel av dessa regeringar beredda att använda sanktioner, bojkotter eller egentligen något som helst annat än vädjanden, för att försöka bromsa dödandet.
Paradoxen mellan föreställningen om barns liv som oändligt värdefulla och passiviteten hos världens regeringar inför dödandet av barn är monumental, och just därför också en platt, närmast trivial observation.
Att härbärgera hyckleriet, spänningen mellan dessa poler, är själva tecknet på att man är en vuxen och fungerande medborgare. Det blir också genom sin egen tyngd en pakt vi ingår med andra vuxna och fungerande medborgare – för om någon av oss sviker den, och till exempel tvångsmässigt börjar skicka filmsnutt efter filmsnutt på blodiga små fötter i storlek 26 som sticker fram ur ruinhögar till i skolappens föräldraforum eller ut på fotbollens mejlinglista – riskerar övriga att framstå som hjärtlösa. Vi härbärgerar, bland annat, av omsorg.
En av Andrev Waldens bästa texter – som jag ålägger alla hans senare fans att läsa – kom 2016 i Aftonbladet och hade rubriken ”Fascismen är underbar”. I den gör han en analys av Disneyfilmen Lejonkungen och förklarar pedagogiskt som den allra bästa av mellanstadielärare varför filmen har en otvetydigt fascistisk sensmoral. Texten handlar också om dem som står utanför den varma berättelsen om lojalitet, adelskap och gemenskap. I filmen är det hyenorna. I verkligheten talar Walden, rakare än de flesta akademiker, om vilkas liv som är sörjbara. De ”smutsiga gratisätarna” hyenornas liv är det inte. Deras lidande rör oss inte i ryggen. Waldens recept mot avhumanisering i verkligheten är följande: ”Visa dem barnen. Barnen skaver alltid.”
Men så lägger han till, som allra sista mening i texten ”Åtminstone i början”. Vi är uppenbarligen inte längre i början.